Matkakertomuksia

22.09.12
Viikonloppureissulla Seitsemisen kansallispuistossa. Kärryssä on pakattu Savotan 906 ja kahden henkilön makuupussit ja -alustat. Myöskin molempien eväät kulkevat kärryssä. Taiteilua pitkospuilla Seitsemisen kansallispuistossa. Kahdella lankulla varustettu pitkospuu on helppo kulkea. Tauolla, Kärryssä on kahden henkilön tavarat. Kuorma ei ole niin painava kuin näyttää Silloin kun on yksi lankku ja mutkaa niin saa mennä vähän tarkemmin.

20-23.10.2014 Eräkärryt Ruunaalla
Lähdin Hämeenlinnasta lauantaina 18.10 kohti Ruunaan retkeilyaluetta. Menin aluksi bussilla Lahteen, josta hyppäsin kaverini kyytiin ja ajoimme Nilsiään. Yövyimme pari yötä Tahkomäessä koska keli oli sateinen ja kolea. Maanantaina sää kirkastui ja saavuimme Ruunaan eräkeskukseen illan suussa. Pakkasimme kärryt ja lähdimme taipaleelle. Kävelimme Airovirralle, jossa jäimme nuotiopaikan puuvarastoonn yöksi kun emme arvanneet lähteä veneellä ylittämään n. 250m matkaa tuntemattomalla vesialueella. Aamulla heräsimme moottoriveneen ääneen. Kaksi metsähallituksen miestä oli keräämässä ylitysveneitä talvisäilöön. Heiltä saimme kyydin virran yli. Metsähallituksen miehet työn touhussa

Tukevan aamupalan nautimme Kattilalahden laavulla ja sen jälkeen lähdimme kärryilemään tavoitteena Saunaniemessä oleva laavu. Muutaman pienen tauon pidettyämme saavuimme Saunaniemeen n. klo. 17. Pakkanen alkoi kiristymään ja teimme tulet nuotiokehään. Siinä vaiheessa vatsa alkoi ilmoitella ruokavajauksesta. Aterian jälkeen siirryimme yöpuulle. Yö kului rauhallisesti, välillä heräilin lyhyiksi ajoiksi joihinkin pieniin ääniin lähistöllä. Aamulla nukuimme pitkään ja nousimme ylös vasta n. klo.10. Yön aikana oli järvi jäätynyt niin että tarvittiin kirvestä avannon tekemiseen. Aamupalaksi söimme puuroa, kiisseliä, teetä ja voileipiä. Lähdimme puolen päivän aikaan taipaleelle ja ensimmmäinen tavoite oli Huuhkajanvaaran näkötorni. Sinne oli lyhyt matka mutta haastetta lisäsi jyrkkä loppunousu. Silloin kaipasin autoon jättämiäni kävelysauvoja. Huuhkajavaaran näkötornista on upeat meisemat Neitijärven suuntaan. Näkymä Neitijärvelle

Neitijärveltä jatkoimme matkaa Neitijärven vuokratuville. Siellä pidimme mehutauon ja jatkoimme matkaa Mutikaisenkarille,+ jossa pidimme makkaranpaistotauon. Matkalla ihailimme jäätyneitä soita ja kauniita männikkökankaita. Jatkoimme matkaa kohti Mustapyörteen nuotiopaikkaa. Siinä pysähdyimme ihailemaan koskimaisemia ja lyhyen tauon jälkeen jatkoimme matkaa kohti Haapavitjaa. Siellä ylitimme Lieksajoen riippusiltaa pitkin ja kävimme katsomassa Haapavitjan laavua. Laavun nuotiokehä on kuitenkin vähän sivussa ja kaukana, joten päätimme käydä katsomassa läheisen Kakkisen laavun.



Kakkisen laavu on korkealla joen törmällä ja sieltä on hienot näkymät koskenniskalle sekä riippusillalle. Nuotiokehä on keskellä laavun edessä. Etäisyyskin laavuun oli passeli lämmitystä ajatellen sillä tulevasta yöstä oli odotettavissa reissumme kylmintä. Nuotio valaisee ja lämmittää.

Aamulla nukuimme jälleen johonkin 10 asti. Aamupalan jälkeen lähdimme taipaleelle. Yöllä tuntui vähän kylmältä ja rinkassa mukana ollut mittari näytti aamulla -13 asteen pakkasta. Retkeilykeskuksen kaveri kertoi palattuamme sinne, että yöllä oli ollut -20 astetta. Meillä oli kunnon makuupussit, joten kylmä ei haitannut kuin vähän nenänpäätä ja sekin ongelma poistui aina kylkeä kääntämällä. Vaikka päivämatkat olivat lyhyitä ja reitti hyvin merkitty niin kuitenkin onnistuimme tekemään ylimmääräisen kilometrin lenkin seuraamalla epähuomiossa kelkkauraa Haapavitjan laavulta. Kun huomasimme virheen niin jatkoimme löytämäämme tietä pitkin oikeaan suuntaan ja muutaman pikkutauon jälkeen saavuimme oikealle reitille.

Opastaulut olivat hyvässä kunnossa ja selkeitä.

Viimeisenä päivänä näimme ensimmäiset isommat linnut. Teeriparvi lähti rantakoivikosta lentoon, jossa ne olivat olleet ruokailemassa. Muut havainnot elämästä olivat jälkihavaintoja. Näimme teeren, metson, oravan, minkin, saukon ja ilveksen jälkiä. Ilves oli kävellyt pitkät matkat reittejä pitkin.



Luulimme nähneemme suden jäljet mutta paikalliset sanoivat näiden olevan Ilveksen jälkiä.

Saavuimme iltapäivällä Ruunaan retkeilykeskukseen. Jätimme kärryt auton viereen ja kävimme juomassa munkkiteet. Lisäksi teimme vähän matkamuisto-ostoksia myymälästä.

Havaintoja matkan varrelta: Meillä oli mukana iso routamaton palanen 200cmx230cm. Se osoittautui hyväksi varusteeksi. Routamatto laavun pohjalle, ilmapatjat täytettyinä väliin ja päällimmäisiksi solumuovipatjat. Tälläinen yhdistelmä oli lämmin ja mukavan pehmeä. Ei haitannut vaikka ilmapatjat vähän liikkuivat yön aikana. Alimmainen routamatto toi lisää lämpimyyttä. Asia mitä ihmettelimme oli vähäinen ruoan kulutus. Aaamupalan lisäksi emme päivällä syöneet kuin yhtenä päivänä kaksi grillimakkaraa per nenä ja pari palaa leipää. Välipaloina meni suklaata puoli levyä yhteensä, paketti keksiä ja pussillinen pähkinöitä. Illalla söimme nuudelilla höystettyä pussikeittoa tai pataa. Olimme jättäneet osan ruuista alkumatkan kämpälle ja silti ruokaa jäi yli. Olimme varanneet joka päivälle kaksi lämmintä ateriaa ja aamupalaksi puuroa, kiisseliä ja leipää. Kuitenkin pärjasimme hyvin yhdellä lämpimällä aterialla. Matkaa kertyi yhteensä n. 25 km. Kilometrejä oli vähän mutta maisemat olivat näkemisen arvoisia. Rauhallinen vaellus soi aikaa mielelle levätä ja rentoutua hiljaisessa alkutalven luonnossa.